DÅ
Lillith försöker att bryta de 66 sigillen och befria Lucifer.
Anna Milton rymde från ett behandlingshem. Demonerna vill verkligen hitta henne.
Pamela Barnes, bästa mediet i stan.
Änglarna pratar om dig. Castiel befriade dig ur helvetet.
- Pratar du med änglar? - Jag hör dem.
- Detta är Uriel, en specialist. - Hej, Dean. Känner du inte igen mig?
- Vi stod ju varann så nära...i helvetet. - Alastair.
De kommer!
Vi är här för Anna. Hon måste dö.
NU
- Varför vill ni ha Anna? - Ur vägen.
Jag vet att hon kan höra er. Men ni behöver inte döda henne.
- Jag dödar henne försiktigt. - Ni är verkligen kallhjärtade jävlar.
- Det är vi faktiskt. Och? - Anna är oskyldig.
Hon är långt ifrån oskyldig.
- Vad ska det betyda? - Att hon är värre än den saken.
Ge oss flickan.
Ledsen. Hitta en annan. Försök med dejtning.
Vem ska stoppa oss? Ni? Eller den demon horan?
Cas, sluta...snälla.
Jag har längtat efter det här.
Anna!
- Är de borta? - Dödade du dem?
Nej. Jag skicka iväg dem. Långt bort.
- Vill du berätta hur? - Jag vet inte hur jag gjorde.
Det bara hände.
Översatt av: Jack87 www.SweSUB.nu
- Dina övernaturliga texter på nätet.
- Vad tror du? - Att Anna blir mer och mer intressant.
- Varför är hon inte oskyldig? - De vill verkligen ha henne.
- Det där med blodet var starka grejer. - Allt står inte rätt till.
Se vad du kan hitta. Änglarna lär komma tillbaka-
-så vi måste sätta oss i säkerhet.
- Salt i väggarna. Demoner kommer inte in. - Vilket jag tycker är rasistiskt.
Ta det med din kongressledamot.
- Häxpåsar? - De skyddar er från änglar och demoner.
Tack, Ruby.
Tappa inte bort den.
- Hur är det på ängel-fronten? - Det är tyst. Dödstyst.
Bra. Inte alls oroande.
Vi är illa ute, va? Ni är rädda.
- Dean! - Stanna här.
Håll ett öga på henne.
- Hur mår bilen? - Bra.
- Var är Bobby? - Dominikanska.
- Jobbar han? - Hoppas det.
- Vad har du hittat om Anna? - Hennes föräldrar var Rich och Amy Milton.
En präst och en hemmafru. Men det finns en intressant sak.
När hon var 2 ½ blev hon hysterisk varje gång hennes pappa var i närheten.
- Hon trodde att han inte var hennes far. - Vem var det då? Rörmokaren?
Du blandar ihop verkligheten med porr igen.
Hon fortsatte bara och då blev han arg - som vill döda dig arg.
- Lite väl hårt emot en 2-åring. - Hon träffade en barnpsykolog.
- Vad är det hon döljer? - Varför frågar du inte mig personligen?
- Bra jobbat. - Jag passar henne ju.
- Är det nåt som du vill berätta? - Som vadå?
Änglarna sa att du var skyldig till nåt. Varför sa de så?
Säg varför mitt liv är uppochner. Varför mina föräldrar är döda.
Jag vet inte. Jag svär.
Jag skulle göra vadsomhelst för att få veta.
- Okej. Då tar vi reda på det. - Hur?
- Vi är här! - Hej, Pamela.
- Det är jag, Sam. - Är det du?
Vet du hur jag vet det? Ditt söta lilla arsle.
En krona kan studsa på den. Självklart vet jag att det är du.
Och jag vet att det där är en demon och Anna.
Och att du har spanat in min hylla. Oroa dig inte, det är okej.
Hej, Anna. Jag heter Pamela. Dean berättade vad som händer.
- Jag ser fram emot att hjälpa dig. - Det var snällt av dig.
Vad som helst för att stoppa en ängel. De stal nåt ifrån mig.
Demon-ögon, jag vet. Men de är av plast.
De får mig att se mer synsk ut.
Berätta nu vad som står på.
Slappna av. Jag kommer nu att räkna ner ifrån fem.
Sen kommer du vara djupt hypnotiserad.
Ju längre ner jag räknar desto djupare faller du.
5...4...3...2...
1. Du sover djupt.
Varje muskel är avslappnad. Kan du höra mig?
- Jag hör dig. - Berätta...hur kan du höra änglar?
- Hur kunde du utföra du den formeln? - Vet inte. Det bara hände.
- Vad heter din far? - Rich Milton.
Okej. Jag vill att du går längre tillbaka...
- När du var ung. - Jag vill inte.
Det går bra. Bara en titt - Det är allt.
- Nej. - Vad heter din riktige far?
- Varför är han arg på dig? - Nej!
- Han kommer att döda mig! - Du är säker. Lugna dig.
- Han kommer att döda mig! - Gör det inte, Dean.
Vakna om 1, 2, 3, 4, 5.
Är allt okej?
Tack, Pamela. Det hjälpte.
Jag minns vem jag är.
- Vem är du då? - Jag är en ängel.
- Var inte rädda. Jag är olik de andra. - Inte lika uppmuntrande.
Castiel och Uriel är de som kom för mig.
- Känner du dem? - Vi stod varandra nära.
- Var de dina chefer, eller nåt? - Tvärtom.
- Och nu vill de döda dig? - Order är order.
- Jag har säkert ett pris på mitt huvud. - Varför?
Jag löd inte order... Vilket är det värsta du kan göra.
- Jag föll. - Hon föll till jorden, blev mänsklig.
- Kan änglar bli till människor? - Det gör ganska ont.
Försök att skära ut din njure med en kökskniv.
Jag slet ut min "nåd". Det är...energi.
Hackade ut den och föll. Min mor, Amy, kunde inte bli gravid.
Hon kallade mig alltid hennes lilla mirakel.
Glömde de att du var Guds lille Power Ranger?
- Ju äldre jag blev, ju mer mänsklig. - Ni inser nog inte hur körda vi är.
- Ruby har rätt. Himlen vill se mig död. - Och helvetet vill ha henne.
En ängel av kött och blod som de kan fråga ut, och tortera.
Rätt som det är så kommer nån av dem att hitta dig.
- Därför måste jag ha det tillbaka. - Vad?
Min nåd.
Ska du bara få tag i den och sen bli stålkvinnan igen?
- Nåt åt det hållet. - Jag gillar den planen.
- Var finns den då? - Vet inte. Jag föll i 3000 km/h då.
Bokstavligt talat. Så att en människa kan se det?
- Som en meteor? - Hurså?
1985 försvann en meteor över nordvästra Ohio.
Den sågs nio månader innan Anna föddes i samma del av Ohio.
- Du är en riktig nörd. - Jag tror att det var Anna.
- Det var en till över Kentucky. - Hennes nåd?
Kanske.
- Det ger oss bara en stat. - Det är en början.
- Jag är ledsen, Sam. - För vadå?
För att jag drog in dig i det här. Om jag hade vetat...
- Vi tar oss igenom det här. - Du vill inte gå emellan.
Det är som Godzilla VS Mothra. Oddsen ligger inte hos oss.
Vill du bara strunta i Anna? Glöm det.
- Jag vet att änglar skrämmer dig. - Det är Alastair som skrämmer mig.
Ni träffades i kyrkan. Picasso med en rakhyvel.
- Och? - Och du borde slänga tillbaka honom.
- Men du börjar att bli svag. - Hur ska jag bli i form igen då?
Det vet du. Du vet vad du måste göra.
- Jag gör inte sånt längre. - Då får vi hoppas att Anna lyckas-
-eller så dör vi.
- Kom Pamela hem odänkligt? - Hon hälsar att hon var ledsen.
Det är bara det att efter allt som hände förra gången...
Jag klandrar henne inte. Ni borde göra samma sak.
Vi är inte så smarta.
Får jag fråga en sak?
Varför vill de ha mig? Varför räddade de mig?
Ledsen. Änglarna pratar inte om det. Det var efter jag föll.
En fråga till. Varför föll du?
- Varför vilja bli en av oss? - Det menar du inte.
En massa miserabla jävlar... äter, klagar, förvillade, rädda.
Jag vet inte det. Lojalitet, förlåtelse...kärlek.
- Smärta, skuld. - Sex.
Där fick du mig.
Jag menar allvar. Varje känsla, till och med de dåliga...
...är orsaken till att jag föll.
Det är varför... Jag gör vadsomhelst för att slippa åka tillbaka.
- Vadsomhelst. - Känslor är överskattat.
- Inte värre än att vara en ängel. - Hur? Ni är kraftfulla och perfekta.
Ni tvivlar varken på er själva eller på Gud.
Perfekta...som en marble staty. Kalla...inget val...bara lydnad.
Vet du hur många änglar det är som har träffat Gud?
- Alla? - Fyra änglar. Fyra.
- Och jag är inte en av dem. - Är det allt?
- Hur vet ni ens att Han existerar? - Vi måste lita på vår tro.
Och vi dödas om vi inte gör det.
Jag stationerades här i 2000 år.
Bara...väntandes...tyst...osynlig...
Ute på vägen...hemlängtan... bara inväntandes order från en okänd far.
Så kom inte och säg... Vad är så rolig?
Inget. Förlåt. Jag känner igen mig själv.
- Hittat nåt? - Jag tror det.
Union, Kentucky. Där ett lokalt mirakel inträffade.
1985 var det bara ett enda tomt fält, 6 månader senare växte en stor ek.
- Det ser ett århundrade gammalt ut. - Vad tror du?
Mitt nåd kan ha gjort det lätt.
- Så det utförde ingen förödelse. Bara... - Ren skapelse.
- Vad? - En ängel och en demon i baksätet.
Det liknar ett dåligt skämt. Eller ett forum för "Penthouse".
- Verklighet...porr. - Kallar du det här verklighet?
- Det är vackert. - Det var här det slog ner.
- Jag känner det. - Är du redo?
Inte riktigt.
Vad letar vi ens efter?
Det spelar ingen roll. Det är inte här. Nån har tagit det.
Vi har fortfarande kvar häxpåsarna. Vi åker tillbaka till skyddsrummet.
- Jag tänker högt! - Kallar du det att tänka?
Annas nåd är borta. Hon kan inte skydda oss.
Vi kan inte slås mot himmel och helveter. Inte samtidigt iallafall.
Änglarna pratar igen. Det är konstigt...
Som en inspelning. Den säger, "Dean Winchester-
-ger oss Anna innan midnatt, annars..." - Annars vadå?
"Annars kastar vi tillbaka honom i fördömelse."
Vet du nåt vapen som man kan använda mot en ängel?
Att döda dem med? Inget som vi kan få tag i.
- Vi ringer till Bobby. - Vad ska han säga som vi inte redan vet?
Jag vet inte, men nåt måste vi göra!
- Klarar du dig? - Jag försöker.
Jag är lite rädd.
- Jag vill tacka dig, Dean. - För vadå?
- Allt. Ni hade inte behövt hjälpa mig. - Inget "tack för att ni försökte" tal.
- Jag hatar sånt. - Jag kanske inte förtjänas att räddas.
- Säg inte så. - Jag löd inte order. Även Lucifer.
Det är vår största synd, och jag vet det.
Vi har alla gjort saker som vi inte är stolta över.
Jag måste berätta en sak. Men du kommer inte att gilla det.
För en vecka sen, hörde jag änglarna prata om dig...
Om vad du gjorde i helvetet. Jag vet, Dean.
Det var inte ditt fel. Du borde försöka förlåta dig själv.
Anna, jag vill inte...
- Jag vill inte prata om det. - Jag vet.
Men när du vill, så finns det människor som vill hjälpa dig.
Du är inte ensam. Det är allt jag säger.
- Vad var det för? - Du vet...
Vår sista natt på jorden...och allt.
Du stal min favoritreplik.
- Hej, Ruby. - Alastair.
Jag är förvånad att du kallade på mig.
- Desperata tider. - Det stämmer. Letar du efter den här?
- Din tafatta vän gav den till mig. - Behåll den. Jag vill bara prata.
Om vadå? Att en demon beskyddar en ängel?
- Vi måste verkligen häva ditt medlemskap. - Jag kanske inte är månadens anställd.
- Men jag ville inte bli inblandad. - Varför är du här, Ruby?
- Jag ger er ängeln. - Jaså? Till vilket pris?
Jag och bägge Winchester pojkarna får gå.
Vet du... Jag har alltid hört att du var en feg liten slyna.
Du gör en inte besviken.
- Så, vad säger du? - Det är intressant...aktsamt.
Men... Låt mig ge dig ett...motförslag.
Ser man på. Söta apan har kläder på sig.
- Jag drömmer, va? - Enda sättet för oss att träffas-
-när ni gömmer er som fegisar. - Första gången du är ensam.
- Var är din chef? - Castiel? Han är inte här.
Det är hans svaghet. Han gillar dig.
- Tiden är ute, pojk. Ge oss flickan. - Försök inte ens.
Hon har fått sin nåd tillbaka.
Det hade varit ett bra trick. Om jag inte hade hennes nåd här.
- Helvetet får inte få tag i henne. - Ge den tillbaka till henne då.
Hon utförde ett allvarligt brott. Du har inget med det här att göra.
- Hon är inte ens mänsklig. - Antar att jag gillar att vara jobbig.
Nej. Det är nåt annat.
Du har tagit en bit utav ängel kakan, eller hur?
- Det gjorde du. - Varför bryr du dig?
Ni gör väl samma sak där nere?
Sista chansen. Ge oss flickan, annars...
Kastar du tillbaka mig i hålan? Du bluffar.
Testa mig.
Detta är större än våra planer för dig, Dean.
Du kan bli utbytt.
Va fan? Gör det.
- Är du verkligen så galen? - Jag knäcks inte så lätt.
Jo...
...det gör du. Man måste bara hitta de svaga punkterna.
Vet du vad problemet med er generation är? Tillfredsställelse.
Det handlar bara om nu, nu, nu. Inget tålamod, ingen skicklighet.
Men jag måste säga att din kniv verkligen är ett utsökt exemplar.
Du måste berätta hur du fick den.
Jag har inte varit här sen Polen 1943.
Jag avskyr det. Det är kallt, stinker inte blod-
-eller stanken av flott skin. Hur står du ut?
Så fort som du samarbetar och vi kan få detta ur skogen-
-och jag kan återvända till mina studier. Men det är ingen brådska.
Vi tar den tid du behöver och fångar ögonblicket.
Jag ska ta bort den, men försök inte rymma.
Du kommer inte så långt.
- Berätta nu var ängeln är. - Nej.
Säger jag det, dödar du mig.
Men jag kan visa dig.
- Jag vet inte. Var är Ruby? - Hon är din helvetes kompis.
- Lite tidigt, va? - Klockan är två nånstans.
- Är du okej? - Självklart.
- Hej, Anna. Kul att se dig. - Hur hittade ni oss?
Dean?
- Jag är ledsen. - Varför?
De gav honom ett val. Antingen dödar de mig-
-eller så dödar de dig. Jag vet hur det fungerar.
Du gjorde ditt bästa. Jag förlåter dig.
Okej. Inga fler tricks. Inget mer springande.
Jag är redo.
- Jag är ledsen. - Nej, det är du inte.
- Du vet inte hur det känns. - Vi har vår historia.
Order är order. Jag vet. Gör det fort bara.
Rör inte ett hårstrå på den stackars flickans huvud.
Hur vågar du visa dig här? Ditt flyttande sår.
En namn-kallare. Det gör mig ledsen.
- Din skenhelige fanatiska pitt. - Vänd om och försvinn.
Visst. Ge oss bara flickan. Vi ska allt bestraffa henne väl.
Du vet vilka vi är och vad vi kommer att göra.
Jag säger det inte igen. Ge er av.
- Annars utplånar vi er. - Jag tar nog chansen.
Ledsen, grabben. Spring hem till pappsen.
Jag är så besviken. Du hade ju så mycket potential.
Nej!
Blunda!
Vad väntar ni på? Hämta Anna...om ni inte är rädda.
- Det är inte över. - Det verkar vara över.
- Mår du bra? - Inte så mycket.
- Varför dröjde du så? - Jag blev bara torterad.
Jag säger bara det, att ha alla samlade på ett ställe.
- Det var en bra plan. - När Godzilla och Mothra möts-
-är det bäst att hålla sig utanför.
Antar att hon är en höjdar ängel nu. Hon måste vara lycklig.
Jag tvivlar på det.
- Jag fattar inte att vi klarade oss. - Igen.
- Jag vet att du hörde honom. - Vem?
Alastair. Att jag hade potential.
- Jag hörde. - Är du inte nyfiken?
Det är jag. Men jag vet att du inte vill prata om det.
- Det var inte fyra månader. - Va?
Det må ha varit fyra månader här, men tiden är annorlunda i helvetet.
- Det var snarare 40 år. - Herregud.
De...skar, högg.
Och slet mig på sätt som du...
...tills det inte fanns nåt kvar.
Plötsligt...så var jag hel igen...
Som trolleri...så att de kunde börja igen.
Och i slutet av varje dag besökte Alastair mig...
Varje dag... Han ville ge mig ett förslag.
För att få bort mig ifrån kedjorna...
...om jag började tortera själar.
Varje dag sa jag åt honom att dra dit pepparn växer.
I 30 år, men sen klarade jag inte av det längre, Sammy.
Jag kunde inte.
Jag slapp kedjorna. Jag bara slank rätt ur dem.
Och jag började att slita dem sönder och samman.
Jag tappade tillslut räkningen på antalet själar.
Sakerna som jag gjorde.
Dean...
Du höll ut i 30 år, det är längre än nån annan hade klarat.
Så som jag känner mig...
Detta...inuti mig...
Jag önskar att jag inte kunde känna nåt, Sammy.
Jag önskar att jag inte kunde känna ett jävla dugg.
Översatt av: Jack87 www.SweSUB.nu
- Dina övernaturliga texter på nätet